Baltoji eglė
Picea glauca | ||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() Baltoji eglė (Picea glauca) | ||||||||||||
Mokslinė klasifikacija | ||||||||||||
|
Baltoji eglė (Picea glauca) – pušinių (Pinaceae) šeimos, eglių (Picea) genties visažalis spygliuotis medis. Baltoji eglė yra Manitobos provincijos (Kanada) ir Pietų Dakotos valstijos (JAV) simbolis.
Paplitimas
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Plačiai paplitusi Šiaurės Amerikoje, nuo centrinės Aliaskos iki Niufaundlando, pietuose arealas siekia Montaną, Mičiganą ir Meiną. Atskiri populiacijos plotai yra Pietų Dakotoje, Vajominge.[1]
Lietuvoje kartais auginama parkuose, prie sodybų.
Aprašymas
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]Aukštis apie 15-30 m (kartais iki 40 m). Kamieno skersmuo 1 m ir daugiau. Spygliai 8–16 mm ilgio, melsvai žali, šakelių viršutinėje pusėje palinkę į priekį, apatinėje iškilę aukštyn.[2] Kankorėžiai cilindriški, 3–6 cm ilgio, 1,5–2,5 cm pločio.
Baltosios eglės mediena naudojama popieriaus gamybai, kitai medienos produkcijai.
Išskiriami 4 porūšiai:
- Picea glauca glauca
- Picea glauca densata
- Picea glauca albertiana
- Picea glauca porsildii
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4f/Picea_glauca_UGA.jpg/240px-Picea_glauca_UGA.jpg)
Šaltiniai
[redaguoti | redaguoti vikitekstą]- ↑ Hans Nienstaedt and John C. Zasada. White Spruce, usda.gov
- ↑ Algirdas Lekavičius. Vadovas augalams pažinti. – Vilnius: Mokslas, 1989. // psl. 46