Tadžičtina
Tadžičtina (тоҷикӣ, تاجیکی, todžikí) | |
Štáty | Tadžikistan, Afganistan, Uzbekistan, Kirgizsko, Kazachstan, Rusko, Pakistan |
---|---|
Región | Stredná Ázia |
Počet hovoriacich | asi 4,4 milióna |
Klasifikácia | Indoeurópske jazyky |
Písmo | cyrilika, latinka |
Postavenie | |
Úradný jazyk | ![]() |
Regulátor | - |
Jazykové kódy | |
ISO 639-1 | tg |
ISO 639-2 | tgk |
ISO 639-3 | tgk |
Wikipédia | |
Adresa | tg.wikipedia.org |
Pomenovanie | Википедиа - донишномаи озод |
Pozri aj: Jazyk – Zoznam jazykov | |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b1/Idioma_tayiko.png/220px-Idioma_tayiko.png)
Tadžičtina (тоҷикӣ / تاجیکی - todžikí) je variant perzštiny, ktorou hovoria v Tadžikistane a Uzbekistane asi 4,4 milióny ľudí, pričom v Tadžikistane je úradným jazykom. Pre rozmanité etnické zloženie (Uzbeci, Rusi) ňou hovorí len približne 60 % obyvateľstva. Na komunikáciu medzi národnostnými menšinami sa používa ruština, ktorej rozumie veľká väčšina populácie.
Tadžičtina sa odlišuje od iránskej a afganskej perzštiny. Spisovný jazyk vznikol zo severných a západných dialektov tadžičtiny. Jeho relatívna izolácia v hornatom prostredí napomohla zachovávaniu určitých archaických jazykových prvkov, ktoré v perzštine už vymizli. Tadžičtina sa píše cyrilikou.
Medzi historicky dôležité tadžicky hovoriace regióny Strednej Ázie patria mestá Samarkand a Buchara. Nachádzajú sa na území dnešného Uzbekistanu.
Fonológia
[upraviť | upraviť zdroj]Tadžičtina má 6 samohlások a 22 spoluhlások[1]. Prízvuk je (okrem niekoľkých výnimiek) na poslednej slabike.
Gramatika
[upraviť | upraviť zdroj]Gramatika tadžičtiny je takmer zhodná s perzskou, s istými odchýlkami.[2]
Užitočné frázy
[upraviť | upraviť zdroj](transliterácia z tadžickej azbuky)
Assalóm - Ahoj
Šumó či chél? - Ako sa máš?
Rahmat, chůb. - Ďakujem, dobre.
Rahmat alebo Tašakkur - Ďakujem.
Šumó az kudžó hastéd? - Odkiaľ si?
Man az Slovakija hastam. - Som zo Slovenska.[3]
Zdroje
[upraviť | upraviť zdroj]- ↑ V. S. Rastorgujeva:A short sketch of Tajik grammar, Akademii︠a︡ nauk Tadzhikskoĭ SSR, Stalinabad. Institut i︠a︡zyka i literatury, 1963, str. 2
- ↑ Campbell, George: Compendium of the World's Languages: Ladakhi to Zuni, Routledge, 2000, str. 1599
- ↑ Baizojev, Azim: A beginner's guide to Tajiki, Routledge, 2004, str. 7